Klubben af børn er ankommet.
De er mine eneste sande modstandere.
Jeg håber, du ved, jeg værdsætter dit arbejde.
Du skal ind i rampelyset.
Jeg har ikke brug for anerkendelse.
Jeg har noget bedre.
Hviskeren er en souvenir.
Han skaber lykke ved at bruge en direkte synaptisk adgang.
-Det var genialt. -Curtain gjorde det ved dig.
Det er foruroligende og farligt.
Blink, hvis du kan høre os.
-Hvor langt bagud er vi? -Det vil du ikke vide.
Farten er vores prioritet nu.
Det er palindromer.
Vores destination må være en by i Tyskland,
-hvis navn er et palindrom. -Burggrub.
Jeg burde have vidst, de ikke var vandpolo-spillere.
De er undercover for Curtain.
I nat skiftes vi til at holde os vågne.
-Din tur. -Hvis vi holder sammen,
tror jeg virkelig, vi kan narre alle.
Constance er væk.
Jeg skulle have drukket kaffe.
Hvad hvis koffein giver hjertebanken? Hvad så?
Jeg var så bange for at falde i søvn,
jeg kunne ikke hvile før min vagt.
Ironi.
Hvis jeg kunne styre min angst, ville hun stadig være her.
-Det gik så godt og… -Sticky.
Hvis nogen bærer skylden, er det mig. Jeg startede denne tur.
Venner, tillykke.
Det er jeres begges skyld.
Selvom hun er Constance, må hun være bange.
Vi må melde det til politiet. Lige nu.
Hvis vi ringer til politiet, er det slut for os.
Vi har hverken id eller papirer.
De sender os hjem eller i fængsel.
Hvad sker der så med Constance? Benedict og Nummer To?
Vi må ikke blive slået ud.
Vi må selv finde hende.
Ved du, hvornår du sov?
Sidst jeg så på mit ur, var klokken 4.37.
Så omkring kl. 4.39.
Jeg vågnede kl. 6.03.
Så i løbet af de 86 minutter må de være stået af ved et stoppested.
Mellem 4.37 til 6.03.
Ingen stop.
Ingen officielle stop.
Men toget må stoppe ved overskæringer hele natten.
Det kan være en af de fire.
Okay. Finder vi det rette sted, ved vi, hvor vi skal begynde.
-Vi er over 30 mil væk. -Kilometer, Stricky.
Vi må tænke som europæere for at spore dem.
Det er 48,2 kilometer. Jeg forenklede det for dig.
For langt at gå. Ingen transport.
Vi må tage os sammen.
Ingen kommer og redder os.
Der er måske nogen.
Rundt om.
Der er stadig masser af pladser
-til Arlon Rockets' hjemmekamp. -Yvette. Ud.
Husk at besøge vores kiosk.
Elena.
Elena?
Det er trist. Forfærdeligt fodarbejde, intet samarbejde.
Samarbejde!
-Der er telefon til dig. -Nu?
Men jeg er midt i en kamp?
-Er du? -Fint.
Hej.
Hej Constance.
DEN MYSTISKE BENEDICT-KLUB
BASERET PÅ ROMANEN "DEN MYSTISKE BENEDICT-KLUB"
AF TRENTON LEE STEWART
Virkelig?
Tak, du har været til stor hjælp. Ja, farvel.
-Lykkedes det? -Ja.
Nogle børn spurgte, hvor de kunne tage toget til Burggrub, Tyskland.
Hvordan ved vi, det var vores børn?
En af pigerne bar en spand.
En rød spand.
Vi ved, hvor de skal hen nu.
Eksprestoget til Burggrub kører om 30 minutter.
I to kommer før dem
og møder dem på stationen, når de ankommer.
-Hvad med dig? -Fortsæt uden mig.
Vi ved, hvor børnene er.
Det er mere, end vi kan sige om Benedict og Nummer To.
Jeg har sendt følere ud til laboratorieforsyninger.
Spurgte, om nogle privatpersoner
havde bestilt neurologisk udstyr.
Det er der nogen, der har.
Curtain er ikke den eneste neuroforsker i branchen.
Måske ikke.
Ifølge butikken havde personen købt et kilo Trentonium-99.
Trentonium-99. Det lyder bekendt.
Det er kerneelementet i Hviskeren.
Nogen genopbygger den.
Find Hviskeren, find Curtain. Når jeg finder Curtain, finder jeg vores venner.
Gå. Pas på børnene.
Man forlader aldrig partiet frivilligt.
-Man gør, hvad man skal. -Så pas på.
Det kan jeg desværre ikke.
Kan du ikke lide hende?
Jeg har undersøgt det.
Hun har de optimale ansigtsproportioner til at skabe tilknytning.
Jeg kan godt lide hende.
Hun er optimal.
Den optimale størrelse til at presse ned i luftrøret.
Døden kommer hurtigt.
Der er ingen grund til fjendtlighed.
Hvor er Curtain?
Jeg handler direkte med chefen, ikke lakajen.
Tror du, jeg arbejder for Curtain?
Han gav mig skylden for Nødsituationen og gjorde mig fredløs.
Klogt træk.
Hele hans glædesteknik opfandt jeg.
Da jeg nægtede at bruge min teknik
på mennesker uden flere tests,
velvidende hvor farlige bivirkningerne er,
fyrede han mig, stjal mine idéer,
brugte dem skødesløst og stjal mit omdømme.
Du må vælge bedre venner.
Men der er en ting, han aldrig kan tage fra mig.
-Din sans for humor? -Mine opfindelser.
De bor her.
Og sådan genopbyggede jeg den mest geniale opfindelse af dem alle.
Hviskeren.
Hvad har det med mig at gøre?
Det er mit livsværk.
En videnskabelig bedrift af hidtil uset omfang.
Jeg troede, den var usårlig, og det var den for alt andet end dit sind.
Dit herlige sind.
Spøgelset i vindmøllen.
Danseren i mørket. Du fandt en fejl.
En, der har holdt mig vågen hver nat siden,
og en, jeg ikke kan genskabe.
Hvorfor vil du det?
Jeg skal løse problemet, og derfor har jeg brug for din hjælp.
Gør som før. Systemet bryder sammen.
Denne gang holder jeg øje og observerer, hvordan du gør det.
Nej.
Jeg er ikke din dansende bjørn. Jeg spiser bjørne.
Ved du, hvilken anden maskine jeg ombyggede?
Hjernesletteren.
Helt nydesignet. Dobbelt så stærk.
Ikke flere pinlige minder.
Du vil aldrig kunne huske noget.
Du bestemmer. Hviskeren eller Hjernesletteren?
-Du må ikke gå derind. -Jeg må tale med dig.
Nu.
-Jeg ville stoppe hende… -Det er okay.
Jeg har ventet hende.
Derfor har jeg bedt Jean Pierre om at komme.
Din livret. Crepe suzette.
Lavet af friske mandariner fra plantagen. Vær så venlig.
Jeg ved, at du er i familie med hr. Benedict.
Og jeg har prøvet at ære og respektere det.
Jeg har forsøgt, og det lykkedes mig, at forblive høflig.
Men ikke længere. Ikke efter dit nummer med ham!
Med "nummer" mener du at frigøre ham fra den konstante eksistentielle angst?
Beklager, det går dig på.
Tak, Jean Pierre.
Her er, hvad der vil ske.
Et, du skal gøre det helt omvendte af det, du gjorde mod ham.
To, sørg for sikker passage
for os begge væk herfra.
Opfylder du ikke begge betingelser,
har jeg intet andet valg end at ty til mere alvorlige taktikker.
Taktikker, der ikke bør tales om.
Nu er du advaret.
J'accuse.
Jean-Pierre. Du er tryllekunstner. En rigtig mand.
Du skulle prøve det her.
Jeg er ikke sulten.
Har du tænkt på, hvad du kunne opnå, hvis du…
fokuserer på det positive i dit liv?
Lad være med det. Jeg falder ikke for det.
Du bærer på en stor smerte. Gør du ikke?
Et tilbud med et åbent hjerte.
Du spændte din professionelle vogn til min bror i hans tabte år
og ødelagde dit potentiale.
Den bitre sandhed er, på trods af din loyalitet og dit geni,
på trods af det blod og sved, du har lagt i hans tjeneste,
på trods af alt det…
så længe du er en del af hans organisation,
vil du for evigt blive henvist til dit navns rolle.
"Nummer to."
Det siges, vores navn skriver vores skæbne.
Derfor ændrede jeg mit.
Nicholas er glad nu.
-Er det ikke det vigtigste? -Det er ikke rigtig lykke.
Det er kunstigt. Det er tankeløst og overfladisk.
Igen negativiteten.
Ved du, hvordan jeg ved det? Ren glæde udløser hans narkolepsi.
Han har ikke haft et anfald, siden du… ændrede ham.
Jeg tror, min bror er klog nok til selv at bestemme.
Hvis han virkelig vil rejse, imødekommer jeg hans ønske.
Men jeg er ret sikker på, at han bliver.
Det gør du forhåbentlig også.
Vi har en workshop i eftermiddag i den store sal.
Jeg vil gerne se dig der.
-Jeg siger det. Jeg savner hende. -Også mig.
Forfærdelig sambo. God ven.
God i en krise.
Det er Constance, ikke?
Jeg er ikke overrasket, hvis hun er flygtet
og på vej til Burggrub.
Så er det nu.
Så vores eneste spor er, at hun blev bortført
ved en af de fire togoverskæringer.
-Curtain kan ikke stoppe med kidnapninger. -Ja.
Hvor opsat skal man være på hævn for at gå efter et lille barn?
Kæmpede I imod?
De kom ind, mens vi sov. Os alle sammen.
Tænk, at jeg engang så op til ham.
Min værste fejl nogensinde.
Se på mig. Jeg har viet mit liv til den skole.
Jeg troede på det, brillerede, og alle er ligeglade.
Mine udskrifter er værdiløse.
Alle universiteter, jeg søgte ind på, lo ad mig.
Ja, men du lever drømmen. Professionel stangtennis. Kom nu.
Semiprofessionel. "Spille" er at stramme den.
Et par minutter i magtløse situationer.
Men det er ligegyldigt nu. Jeg har en mission.
-Tak for hjælpen, Martina. -Ja.
Jeg ved ikke, hvad vi gjorde uden dig.
Vi skal nok finde jeres ven.
I manglede en leder, og nu er jeg her.
Jeg vil ikke lade jer fejle.
Skal dit hold ikke bruge dette udstyr?
Ja, sikkert.
Men jeg tror, jeg leder efter en konfrontation.
Min forhånds exithastighed er meget hurtigere end Dubows.
Jeg tog tid. Men jeg er på bænken?
Jeg er bare træt af politik.
Men hvis de ikke værdsætter det, jeg har med…
måske får de ikke en varevogn.
Hvad gør mig glad?
Ikke så meget.
-At sove? -Du er i fængsel.
-Er jeg? -Dit eget sinds fængsel.
Hvilket betyder, at du ikke bare er fange, du er også fangevogter.
Lykken er inden i dig.
Du skal bare finde den.
Brug en glad linse til at finde den, og slip den fri.
Åh, fedt.
Godt arbejde, Auguste. Fremragende.
Virkelig inspirerende.
Snart vil I, mine bedste og dygtigste ambassadører,
kunne lære denne teknik.
Og I vil få styrke til at sprede glæde i vores arbejde
fra person til person,
landsby til landsby, nation til nation.
Ingen bliver udelukket fra vores kærlige familie.
Tak.
-Hørte du det? -Ja.
"Styrke til at sprede."
Spredt overalt.
Men du virker så glad for det.
Jeg er ikke glad.
Jeg nikker. Jeg smiler. Jeg spiller med.
At jeg er på god fod med min bror, kan være til stor gavn for os.
Det bedste for os er at komme ud.
Du er glad.
Jeg er undercover.
Det siger du, men så snart I er sammen,
ved jeg det ikke mere!
Nicholas? Godt, du er her.
Begge to.
En transformerende oplevelse, Nathaniel.
Virkelig? Fordi jeg hører, du gerne vil rejse.
Hvor har du hørt det?
Jeg nævnte det måske tidligere.
Nathaniel, lad mig være ærlig.
At være her er…
forbløffende.
Den følelse, du har skabt, er mere end lykke. Det er en helhed.
Mit hjerte er helt igen. Vi er endelig sammen.
Det opgiver jeg ikke.
De lader ikke til at have smerter.
Vi kan ikke vide det.
Under de tomme udtryk lurer måske…
-En endeløs afgrund af ren rædsel? -Eller tomrum. Det rene ingenting.
Det er bare en allergisk reaktion, ikke?
Se dem lige. De reagerer slet ikke.
De havde alle klaget over stiv nakke.
Før de, du ved… slukkede.
Det er meget bekymrende.
-Curtain skal vide det. -Curtain skal vide det.
Fordi en håndfuld er blevet syge?
Dr. Curtin har travlt. Vi kan ikke trænge ind i hans sind.
Der kan være en million medicinske forklaringer.
Det siger du, men efter min lægelige mening…
Skal jeg finde en ny læge til denne lukrative opgave?
Nej.
FARE
Vi sender ikke noget.
Jeg tager nogle prøver og ser, hvad der sker
i dit lille hoved.
Og prøv ikke på noget dumt.
I er elendige lejesoldater.
Jeres forklædninger er latterlige.
-Vi er underfinansierede. -Apropos.
Jeg skal overføre penge mellem mine konti,
og det tager en dag eller to.
Min bank overfører penge samme dag til hele Europa.
Måske er der ingen bank.
I får jeres penge.
Har du brug for et lån?
Økonomisk stress, som der ikke er noget af,
er mere værd end den frihed, jeg har nu.
At være fri af den mands undertrykkelse er uvurderligt.
Vi er klar.
Hej Constance.
Det er godt at have dig tilbage.
Jeg kan kun se mudder. Meget af det.
Lad mig spørge.
Hvis idé var det at rejse til Europa alene
og tage på en skattejagt, der kan føre til jeres kidnappede venner?
Vi ville alle gøre det.
I får se, hvor langt solidaritet kommer i den virkelige verden.
Okay, kom så. Næste overgang er ikke langt væk.
Men vi har ikke dækket hele området.
Vi har gjort nok, kammerat.
-Tiden er afgørende. -Hun har ret.
Sandsynligheden for at finde en forsvunden person falder drastisk,
for hver time der går.
Sådan må du ikke tænke.
Jeg siger det bare.
I stedet for at tænke det værste,
fokuser på at finde og hente aktivet.
-"Aktivet"? -Ja, aktivet.
Det er Constance, vi taler om.
Jeg fjerner følelser fra operationen.
Det er taktisk, du tager bedre beslutninger.
Det er en god pointe.
Vent lidt.
Herovre, se.
Skoaftryk.
De må være stået af her.
Trinnene er fra sneakers
som dem, vandpolo-spillerne havde på.
De fører til dækaftryk.
De må have lagt hende i bilen her.
Det højre har fire riller, men det venstre har kun tre.
To forskellige baghjul.
Forfærdelig vedligeholdelse.
ET TOG KAN SKJULE ET ANDET
Man skifter aldrig bare ét dæk,
-medmindre det er slidt… -Sådan.
Vi leder efter en bil
med et anderledes baghjul.
Hjulene og skærmene vil være dækket af mudder.
Det er en begyndelse.
De har sikkert efterladt mudrede hjulspor langs hele vejen.
Vi følger dem, så længe de varer.
Så holder vi øje med den matchende bil.
Godkendt.
Hvilket bureau sagde du, du var fra?
Det Internationale videnskabs vægt- og målebureau.
Har du solgt en kunde Trentonium-99?
-Et kilo, ja? -Ja.
Jeg husker udsalget. Et sjældent element.
Desværre levede produktet ikke op til internationale standarder.
-Hvad? -Renhedsproblemer,
eller problemer med urenheder.
Nej, vi er omhyggelige.
Renhed betyder alt i denne branche. Alt.
Salgskvitteringen, tak.
Jeg må fyre min kemiker. Han har lige født. Han er distraheret.
Ingen grund til at fyre nogen.
Det er den eneste måde at rette op på det på.
Du misforstår.
Jeg tror, det er kunden, der indgiver en falsk klage.
Men jeg fyrer kemikeren.
Han bør lære at være mere årvågen. For barnet.
Men ingen behøver at blive fyret.
Her.
-Utvivlsomt. -Bring denne kunde til ansvar.
Han kan løbe, men ikke gemme sig.
Jeg har ventet på at møde dig igen.
Ventet hvor? I din maskingrav?
Jeg har allerede ødelagt dig en gang.
Du siger "fiasko". Jeg hører "prøv igen".
Hvad er din yndlingsfarve?
Værsgo. Hold dig ikke tilbage.
Jeg elsker magenta.
Du siger "nej", præcis som du gjorde før.
Du bliver vred. Du kaster den ud i en dødsspiral.
Jeg må se, hvordan du ødelægger den.
Hej.
Hvad er din yndlingsfarve?
Du siger "fiasko".
-Jeg kan høre… -Der. Ødelagt.
Vil du have hjernen slettet? Er det, hvad du vil?
Det har jeg ikke noget imod.
Vi må vel gøre det på den gammeldags måde.
-Det er svært at se dæksporene. -Jeg kan sagtens se dem.
Der! Den blå. Stop.
-Se de hjul. -Smurt ind i mudder.
De to baghjul er fra samme mærke.
Beklager, men det er ikke bilen.
Vi må alle være realistiske.
Vi leder efter en nål i en høstak.
Så leder vi videre.
Indtil vi finder hende.
Kate har en pointe.
Vi bør måske finde en politistation. Accepter nederlaget.
Venner. Nogen drejede ned ad denne vej.
Kan I se rillerne i slidbanemønstret?
To forskellige dæk.
Det er bilen.
Kom så.
Brug dit sindsøje, fortæl mig det.
Hvad er der på den anden side af kortet?
Jeg ser den midaldrende mands depression.
Jeg løber tør for tålmodighed.
Hvad ser du?
Tag dig god tid.
Jeg ser en knust person, der er vred. Hun bor i en jordkælder.
Det hjælper ikke at fornærme mig, pigebarn.
Prøv den her.
Som barn…
er det sådan, du forestillede dig i fremtiden?
Gemt væk? Under jorden?
Læs kortet.
Livet kunne være bedre, ikke?
Mit liv er fint. Få centimeter fra sejren.
Måske forstår jeg ikke ordet,
men betyder "fint" venneløs og alene?
Du aner ikke, hvad du taler om.
Professionelt vanæret?
Jeg sagde stop!
Er du sikker på, de gik denne vej?
Der. Den bil.
Vent lidt.
-Mudder? -Forskellige dæk?
Det må være bilen.
Hvorfor parkere midt ude i ingenting?
Måske har de skiftet bil.
Kliché, men effektivt.
Eller også var det deres mål hele tiden.
Se her.
Camouflage?
Præcis.
Det ligner en gammel kælder.
Den er låst, men…
intet, jeg ikke kan klare.
Kate, dirk låsen op.
Børnene kommer om to timer.
Nok tid til at booke værelser, bestille en bil,
og være tilbage på stationen inden.
Frk. Perumal, jeg undervurderede dig vist.
Du ville ikke være den første.
Og kald mig Dipika.
Dipika.
Det er ikke nok at have fjantede følgere,
der tilbeder alle hans ord.
Han stopper ikke, før alle er under hans kontrol.
-Hører du overhovedet efter? -Ja, naturligvis.
Jeg har hørt alt, hvad du har sagt.
-Du godeste. -Hvad? Åh, tøjet?
Det er bare komfortablet.
Du skal mærke stoffet. Værsgo. Mærk det.
Det er blødt.
Og åndbart.
Linningen er mere eftergivende end de stramme bukser.
Det er nu, vi skal slå til.
Jeg har en plan, der får os ud.
Din plan er sikkert genial. Det er de næsten altid.
Men jeg kan ikke forlade min bror nu.
Du så ham derude.
Jeg har vundet hans tillid. Jeg har hans øre.
Undervurder ikke værdien af det.
For det første vil du aldrig omvende ham.
Og du behøver ikke forlade din bror.
Han kommer med os.
Det går han aldrig med til.
Det behøver han ikke.
-Vi kidnapper ham. -Hvad?
Det er den eneste måde at ødelægge hans operation på.
Ved at fjerne Curtain fra sine følgere
er det som at hugge hovedet af en slange eller en bjergtapir.
Det er meget specifikt.
Dyret vil svinge med armene, trækninger af dødens paroxysmer.
Blod drænet fra et stadig bankende hjerte,
-indtil det endelig stopper. -Vær sød at stoppe.
Den gode nyhed er, at I vil være sammen gennem det hele.
-Side om side. -Det kan jeg lide.
Constance?
Ikke flere undskyldninger. Det er dit liv. Tag ansvar for det.
-Jeg har prøvet. -At prøve er ikke godt nok.
Constance!
-Er du okay? -Gjorde hun dig fortræd?
Det er hende, der lider.
Jeg har det fint.
Den fugtige luft er forfærdelig for min allergi.
Kom nu. Vi får dig ud herfra.
Ingen går nogen vegne.
Pågrib dem.
Det er tid til at starte Hjernesletteren.
Tekster af: Nanna Westergaard